RETAIL tekst til og med post 1104. Dvs. til 1t 41min.
Resten (1 time) er oversatt ved hjelp av Dansk og engelsk tekst. Resync og tilpassing: Xenzai[NEF]
Arrakis.
Dune.
Imperiets ødemark...
og universets mest verdifulle planet...
fordi det er her og bare her det finnes krydder.
Krydderet.
Uten det er det ingen handel i Imperiet.
Ingen sivilisasjon.
Arrakis.
Dune.
Krydderets hjemland.
Universets største skatt.
Og han som kontrollerer den, kontrollerer vår skjebne.
Far!
Mentat-ingeniører, rapporter til fusjonsanleggene.
Redningsteknikere, klare til avreise.
Flyttingen til Arrakis skjer på et ømtålig tidspunkt for Atreides-klanen.
En prøve på din fars lojalitet mot keiseren.
Husk, Paul...
at vårt samfunn er et rotet nett av konkurrerende makter.
Vår sivilisasjon hviler på tre ben, politisk sett...
den mest ustabile strukturen som finnes.
Det er en villedende maktbalanse mellom keiseren...
Kongressen av de kongelige klaner og det visstnok upartiske Romlauget...
med sitt sårbare monopol på interstellar transport.
Det hele forvanskes av en føydal handelskultur som snur...
Dr. Yueh vil bli skuffet.
Da vet han hvordan jeg føler.
Avreise fra Caladan luftrom kl. 0-10.00.
Det er aldri lett å forlate sitt hjem, Paul.
Tenk på det som et nytt eventyr, ditt livs eventyr.
Dette kaller du eventyr:
Forlate hjemmet vårt for en tørr jordlapp midt i ingenmannsland?
Du er sønn av en hertug.
Du har plikter og ansvar.
Hvordan kunne jeg glemme det?
Hver dag må jeg spise ansvar til frokost og plikter til middag.
Sarkasme kler deg ikke.
Jeg vil bare møte faren min.
Jeg også.
Avreise fra Caladan luftrom kl. 0-10.00.
Atreides-personell, vennligst gjør klar til avreise.
Ærverdige Moder har kommet.
Hun vil møte deg før vi reiser til Arrakis.
Du har gitt ham ditt ansikt, Jessica.
Men faren har gitt ham øynene.
Og motet.
Vi får se.
Kom her, gutt.
Få se litt bedre på deg.
Om du vet ditt eget beste, så gjør du som jeg sier.
Jeg avgjør hva som er mitt eget beste.
Jeg skjønner at din mor har lært deg mange ting.
Hun sier at du drømmer.
Ærverdige...
-om jeg kunne... -Du kan gå, Jessica.
Når ble det lov å behandle lady Jessica som en vanlig tjener?
Hun var en vanlig tjener.
Min tjener.
Og en bra en også...
helt til hun ble 16 og faren din tok henne.
Jeg vil gjerne høre om drømmene dine.
De er bare drømmer.
Om hva?
Hvorfor forteller du ikke?
Vet du hva dette er?
Det er en prøve, unge Atreides.
På hva da?
Stikk inn hånden, så får vi se.
Hva er det i den?
Smerte.
Jeg holder Gom Jabbar-nålen mot strupen din, unge Atreides.
Hold hånden i boksen og lev.
Fjern den og dø.
Jeg må ikke frykte. Frykt er sinnsdreperen.
Det er riktig, gutt.
Be.
Jeg vil trosse min frykt. Jeg vil la den gå gjennom meg.
Og når frykten er borte, er alt borte. Bare jeg vil være igjen.
Ingen kvinne eller barn har holdt ut så mye smerte.
Du er en begavet gutt, unge Atreides...
men du har mye å lære.
Han overlevde.
Du skulle ha advart meg.
Hun hadde fått forbud.
Jeg er lei for det.
Paul.
Det var meningen du skulle få en datter.
Du har håpløst komplisert forholdene.
En datter av Atreides kunne ha ektet Harkonnen-arvingen.
Feiden mellom klanene kunne ha opphørt.
Hertugen ønsket en sønn.
Arrogante jente.
Du lar hans ønsker gå foran våre interesser.
Hvordan våger du å ignorere århundrer med foredlingsprogrammer!
Jeg betaler for mine feil.
Og din sønn betaler med deg.
Vi skal gjøre det vi kan.
Han er verdt å redde...
men ikke faren.
Godt du ikke spiller lutt like dårlig som du slåss, Gurney-mann.
Det er synd Duncan ikke er her.
-Da kunne jeg ha fått en skikkelig økt. -Nå har du gjort det.
Rolig, Gurney-mann!
La aldri sinnet ta overhånd.
Rask i forsvar, langsom i angrep.
Du glemte ditt første prinsipp.
Lite trolig.
Se ned, gutt.
Kanskje du vil synge sopran neste gang jeg spiller.
Antar jeg ikke er i humør i dag.
Ikke i humør?
Humør er noe kveg og kvinnfolk har.
Humør har intet med kamp å gjøre.
Selv ikke med den galdrekunsten din mor lærer deg.
Det er den gamle Bene Gesserit-heksa.
Noe hun sa...
eller gjorde.
Navigatøren kommer.
RomLaugets romskip N-117 ankommer den sentrale transportdelen.
Området er nå avgrenset.
Snart er vi på vei til Arrakis.
Det sies at de er avhengige av krydderet...
og at uten det kan de ikke navigere.
Det sies så.
Var de ikke menneskelige en gang?
Helt til krydderet forandret dem.
Jeg tror ikke noen vet det for sikkert.
Jeg har aldri møtt noen.
Ingen har det.
Det er forbudt, Paul.
Så ikke sett våre fraktprivilegier i fare ved å prøve.
Altikke-Laug personell, vennligstsikre forlegningen.
Blir Arrakis like ille som de sier, Thufir?
Stormene kanskje.
De kan rive kjøttet av bena dine der du står.
Det eneste som ikke frykter en Arrakis-storm, er kjempemarken.
Det er ikke marker jeg bekymrer meg for.
Din far er en formidabel mann, Paul.
Selv keiseren frykter ham.
Jeg ville heller slutte meg til ham enn å stole på noe...
som Bene Gesserit-heksa sa.
Hvorfor hater du dem?
Bene Gesseritene?
Jeg hater dem ikke.
Jeg stoler ikke på dem.
Jeg er en Mentat.
Jeg stoler på logikk og statistikk, ikke mystikk og profetier.
Beskjed til Atreides-personell: Avgrensningen er nå trådt i kraft.
Vennligst gjør klar til avreise.
RomLaugets navigasjonssentral, transportdelen. Området er avgrenset.
Dermed begynner det.
Fellen er satt ut, byttet nærmer seg.
En strålende vinter senker seg over Atreides-klanen og dens arvinger.
Århundrer med ydmykelse som har hjemsøkt vår familie...
vil endelig bli hevnet.
Men Arrakis var min!
Hold munn, Rabban.
Jeg gjorde som du sa, onkel.
Jeg fikk folk til å krype.
Jeg knuste den fæle planeten.
Han sa ""presse"", bror, ikke ""knuse"".
Rabban tar sikte på å herske over Harkonnen-klanen en dag, Feyd.
Og han som ikke kan beherske seg selv.
Forklar planen vår, Mentat.
Planen er elegant og ondsinnet, kjære baron.
Klart den er.
Jeg klekket den ut.
Om Imperiet skal overleve, må krydderet flyte.
Men produksjonen har blitt uregelmessig.
l sin visdom har keiseren besluttet at bare én mann er rettskaffen nok...
og lojal nok til å gjenopprette krydderproduksjonen tilfredsstillende.
Hertug Leto Atreides.
Et midlertidig opphør av 80 års Harkonnen-styre...
og all profitten som dertil følger.
Jeg sa ""midlertidig"", ditt naut.
Det varer ikke lenge før hertug Leto tror han har Arrakis...
under full kontroll.
Og da, når selvsikkerheten hans er størst...
Slår forræderen til.
Forræderen? Hvem?
Det er min lille hemmelighet foreløpig.
Hva med de andre store klanene? De vil protestere.
Å forvrenge allmenn visdom, nevø, kjennetegner alle store komplott.
Dere skjønner, nevøer, at en populær mann vekker sjalusi...
og hertug Leto er en veldig populær mann.
De andre store klanene vil gjerne bli kvitt ham...
selv om de aldri ville innrømme det.
Krydderet...
vil flyte.
Keiseren vil bli fornøyd og Harkonnen-klanen...
vil bli mektigere enn noen gang.
Alene og sårbar, på universets rand...
vil tapre hertug Leto endelig stå ansikt til ansikt med frykten.
Når jeg er ferdig, vil han ikke stole på noen...
ikke engang den Bene Gesserit-heksa som han ligger med.
Det blir alle mot alle, som rotter i en elv.
Innen forræderens maske er nede...
er Atreides" skjebne beseglet allerede.
Min sønn sier alltid at du har et kattedyrs eleganse, Duncan.
Jeg ville ikke skremme deg, milord.
De siste emigrasjonsrapportene.
De frykter at vårt regime blir like dårlig som Harkonnens.
Vi mister for mange.
Krydderjegere, kjørere, værspeidere og Dune-menn som vi trenger.
Skal jeg overtale noen til å bli?
Nei.
Jeg har noe viktigere som du må gjøre.
Du skal dra ut i ørkenen.
Fremen-folket?
Jeg får rapporter om hundrevis, kanskje tusenvis, i landsbyer...
de kaller ""samleplasser"".
Langt ute i ørkenen.
Bak fjellene.
Harkonnen-klanen hånte ørkenfolket.
Jaktet på dem for moro skyld.
-De forventer nok ikke noe bedre fra oss. -Det må vi forandre.
Vi vil trenge allierte her, Duncan.
Du skal finne lederen deres...
denne Liet som jeg hører snakk om.
Et fantom.
Han finnes kanskje ikke engang.
Han kan til og med være forskjellige menn.
Finn det ut.
Forhandle tålmodighet, så jeg kan vise mine gode hensikter gjennom handling.
Er jeg heldig, dømmer de oss alle ut ifra deg.
De beærer meg, sir.
Jeg vet at jeg utsetter deg for fare...
men du er den eneste jeg kan betro oppdraget til.
For en støvete, liten garnisonsby.
Et vitne om stedets tøffe klima.
Hva gjør han?
En vannselger, milady.
Du vil aldri behøve å omgås dem.
Vanntanken i palasset rommer ca. 200 000 liter...
og den er alltid full.
Hva feiler det øynene deres?
De er Fremen, ørkenfolket.
Det er krydderet.
Det er overalt. I luften, i maten.
Innen et Fremen-barn er 12, har øynene blitt helt blå.
Vakter overalt.
Vi behøvde ikke å leve sånn på Caladan.
Familieværelsene er i den vestre fløyen. Møblementet bringes opp.
Hva er denne til?
Det er en gammel skikk.
Gjestene rister vann på gulvet etter å ha vasket hendene.
De sparer på det som tørkes opp.
En nedverdigende skikk.
Idaho har gjort fint i stand for oss.
Duncan?
Hvor er Duncan? Får jeg møte ham?
Han er opptatt med offisielle affærer for øyeblikket.
Vær tålmodig.
Jeg har samlet generalstaben, slik du ønsket.
Nei, ikke ta det opp dit.
Våpenskjoldet skal henge her.
Det må være det første de besøkende ser.
Dette er Atreides" residens nå.
Vi er ikke som Harkonnen.
Dere vil bli behandlet med respekt.
Fra nå av snakker vi bare husfruens språk.
Shadout Mapes, tjenerstabens overhode.
Mapes, vis milady værelsene. Sørg for at hun har alt hun trenger.
Jeg kommer etter orienteringen.
Denne veien, milady.
Kom, Paul.
Mennene venter.
Meg?
Akkurat nå?
Det er på tide at du deltar.
Jeg har fått jentene til å skrubbe hver eneste millimeter av veggene.
Harkonnen-stanken er endelig borte.
Bygget av folk fra utkantverden for mange år siden.
Et minnesmerke over hva de forlot da de kom hit.
Tusener kunne overleve et år på alt vannet...
som brukes her på en måned.
Harkonnen lot oss aldri glemme det.
Navnet ditt, Shadout, betyr ""fossekall"", ikke sant?
Jeg vokste opp på ørken-samleplassene, Deres nåde.
Bare kall meg milady, Mapes. Jeg er ikke av adelig herkomst.
Jeg er hertugens konkubine.
Har han ingen hustru?
Jeg er hans eneste livsledsager, mor til hans sønn.
Du er Bene Gesserit.
Ja, jeg kan de gamle språkene.
Jeg har fått opplæring i gamle skikker.
Dette stedet er verdifullt. Det må beskyttes.
Si til folket at dette stedet tilhører dem nå.
Så lenge vi styrer her...
vil Atreides-familien forpakte det for dem.
Bli der.
Gi dem pengene tilbake.
Gjør det.
Det er en skikk, milady.
Den skikken opphører nå.
Gjør som jeg sa.
Aldri mer skal vann selges ved Atreides" dør.
Etter hvert måltid vil enhver som banker på denne døren...
få en full kopp gratis.
Er det mulig?
Kan det være mulig at hun bringer Mahdi?
Ting må gå sin gang.
Hva med gruvekontoene?
Harkonnens krydderutvinning tok...
ti milliarder solaris ut herfra hvert år.
Er det fortsatt noen her som tror at Harkonnen bare pakket sammen og dro?
Gurney, sett deg i kontakt...
med smuglerne som holder til i den dype ørkenen.
Si at vi heretter overser det de driver med...
så lenge det betaler seg for oss.
Keiseren er svært sjalu på krydderprofitten.
En ting er å overse smuglere.
Det er noe helt annet å ta deler av inntekten deres.
Så fortell ham hva vi gjør.
Sett inn hele summen i hans navn, Shaddam lV.
Men så trekker dere fra på skatten, som en berettiget utgift.
Med andre ord, som en forretningskostnad.
Hva?
Jeg skulle gjerne se baronens fjes når han får høre om dette.
Alle Harkonnen-parasittene som ble rike på smuglerbestikkelser...
havner plutselig i søkelyset.
Ikke mer snuskete penger.
Keiseren kan ikke benekte det.
Ikke offentlig, iallfall.
Godt gjort, gutt.
En datter av en keiser må kunne bedre.
Verdig til å være din førstefødte.
Jeg hører at ambisjonene hennes er mer litterære enn politiske.
Undervurder aldri det politiske i et våkent sinn, Deres Majestet.
List og lempe er ofte bedre allierte enn et innbitt hjerte...
og en sterk rygg.
Hun mangler vårt kjønns overlegenhet.
Da må du få henne godt gift.
Noen med en passende føyelig personlighet.
Synd det ikke kan bli den unge Atreides.
Det er visst en beundringsverdig gutt.
Oppfostring og opplæring i skjønn forening.
Vi må gi hertug Leto et uttrykk for vår hengivenhet.
Han må fortsette å tenke varmt om oss.
Hvorfor kom vi hit, far?
Ikke si at det var på grunn av ære og plikt.
Det er mer enn som så, ikke sant?
Jeg har aldri løyet for deg, sønn.
Vi har blitt betrodd universets mest lønnsomme handelsvare.
Bare det alene gir oss mange fiender.
Så hvorfor ikke utfordre dem?
Avsløre dem...
for keiseren?
Hva om han er en av dem?
Dette er en tøff lekse, sønn.
I vår verden styrer egeninteresser alt.
Keiseren trenger oss...
for øyeblikket, for å administrere Arrakis, for å få krydderet til å flyte.
Men han frykter oss, Paul.
Han frykter min innflytelse hos de store klanene.
Er det i hans interesse...
at Atreides-klanen opphører, gjør han ingenting for å forhindre det.
Han kunne til og med...
gripe sjansen til å framskynde det.
Om du har rett, er dette stedet en felle.
Kanskje det.
Men vissheten om en felle er første steg i å unngå den.
Jeg skulle ha blitt Atreides-klanens overløper...
flyktet til universets mørkeste hjørne.
Du er for hederlig til det, min elskede.
Nei. Jeg er altfor lei.
Den endeløse feiden ender her.
Harkonnen er en uærlig klan, Leto.
Uansett hvor mye prestisje de prøver å kjøpe...
vil de aldri få den respekten du har oppnådd.
Respekt kan ikke garantere oss fred.
Jeg ville ha byttet alt mot et sted.
Hvor som helst vi kunne være alene, hvor Paul kunne være trygg.
Og alt jeg hadde å tenke på var din lykke.
Kanskje jeg da endelig kunne...
Ikke snakk om ting som ikke kan bli virkelighet.
Du tilhører din tid, jeg var oppfostret til min skjebne.
Selv om jeg kunne gå tilbake og velge...
ville jeg ikke forandre noe.
En av dine, Turok?
Harkonnens leiesoldater.
Noen signaliserer fra palasset.
Spar på kreftene til ørkenen, Atreides. Bud har alt blitt sendt til palasset.
Vi har folk blant dere.
-Er de til å stole på? -De er Fremen.
Jeg tar meg av disse.
Jeg mente ikke å trenge meg på.
Tilgi meg, milady. Jeg nøt morgenen.
l et øyeblikk så jeg for meg min kone gå der.
Min Suk-tilstand skal liksom fjerne slike ustabile følelser som håp.
Men det er alt jeg har igjen.
Vi har spioner overalt, dr. Yueh.
Er hun fremdeles i live, skal vi finne henne.
Det er nesten en helligbrøde...
å sløse med vann i et land som er så uttørstet.
Jeg er lei for at vi brakte deg hit til dette farlige stedet.
Jeg kom frivillig, milady.
Bare halvparten av sandkryperne er i funksjon...
men de fleste ornitopterne vil være i drift snart.
Dette er en innhøstingsfabrikk.
Vi har ca. tusen.
Selv for en så stor, finnes det marker i ørkenen...
som kunne svelge en hel.
Hvorfor ikke bruke verneskjold?
De er ubrukelige i ørkenen.
Selv et enkelt kroppsvern ville tiltrekke hver mark i en omkrets på 100 km.
De blir frenetisk blodtørstige.
Den keiserlige økologen, dr. Kynes.
Vi foretrekker det tradisjonelle uttrykket planetolog.
Så det er deg vi må takke for destillasjonsdraktene.
Jeg håper de passer bra.
Dette er et høyeffektivt filter og varmevekslesystem.
Overflaten er porøs.
Svetten passerer gjennom varmefibrer og saltutfellinger.
Vannet gjenvinnes i oppsamlingslommer og kan suges fra denne slangen.
Hvis riktig justert er vanntapet mindre enn 15 ml daglig.
Det er knapt målbart.
Det er poenget.
Du er en Fremen.
Jeg er godtatt både på samleplasser og i landsbyer.
Men jeg er i keiserens tjeneste.
Har du brukt en destillasjonsdrakt før?
Dette er første gangen.
Har noen justert den for deg?
Nei, det virket bare som den rette måten å ta den på.
Ja, da...
venter ørkenen.
Hold stø kurs 120 grader sørøst, milord.
Klare.
Det er der sandmesteren har det meste av utstyret sitt.
Hvor mange menn er det i et gruveteam?
Færrest mulig.
Gruvearbeid er i beste fall et farlig arbeid.
Har noen vært strandet så langt ute og overlevd?
Enkelte har kommet seg ut av områdene ved å krysse fjellstrøket...
hvor markene sjelden streifer.
Fremen?
Fremen.
Der er det.
Der er høstemaskinen.
Og de der er speiderne?
Ja.
På utkikk etter markespor.
""Markespor""?
Der det er krydder er det marker.
Bestandig?
De forsvarer kryddersanden.
Har man forsøkt å utrydde dem?
Det er for stort område å dekke. Altfor mange marker.
Et rikt terreng etter fargen å dømme.
Er det markespor?
Hvor er fraktevingen til å evakuere høstemaskinen?
Markespor, ca. 40 km.
Han har deg.
Beregnet avskjæring, seks minutter.
Er det alltid så nære på?
Dette er ikke prosedyren. Fraktevingen skulle være her.
-Hvor mange menn på høstemaskinen? -Vanligvis 23.
-Er vi sikre på at marken angriper? -Uten tvil.
Høstemaskin-besetningen, dette er Leto Atreides.
Vi tar dere med ut. innstill arbeidet og gjør klar til evakuering.
Observatører, land mot vest. Klar for bording.
Observatørene kan bare løfte fire menn, samt besetningen.
Vi får bare to inn her.
Dere to løsner baksetene. Vi kaster dem ut når vi lander.
Da får vi inn til tre til.
Dette er høstemaskin Delta Ajax Niner. Vi har nesten en full last.
Glem krydderet. Vi kan alltids få mer. Klar til evakuering.
Det er en ordre!
Mark i sikte. Ti grader sørvest.
Beregnet hastighet, ca. 40 knop. Vi har en innflyging.
Markavskjæring, fem minutter.
Sandmester, dette er en befaling fra din hertug!
Innstill arbeidet og evakuer øyeblikkelig...
ellers kutter jeg skipet ditt i to med lasergeværet.
Jeg hører den.
Marken.
Jeg hører den kommer.
Hit bort!
Begge to, kom hit bort!
Resten ombord i observatørene!
Løp, sandhunder, løp!
Hold dere fast i hva som helst.
Hva er det de gjør?
Milord, vi må dra nå! Fort!
Kapasiteten overbelastet.
Vi trenger høyde, ellers trekker den oss ned.
Kapasiteten overbelastet.
Kapasiteten overskrider løfteevnen.
Velsigne Skaperen og hans vann.
Velsigne hans ankomst og avskjed.
Måtte hans gjennomreise rense verden.
Måtte han vokte verden for sitt folk.
Hva med mennene vi etterlot?
-Send et skip for å lete etter dem. -Men de var rett ved marken...
Send det likevel.
Når Gud befaler en mann at det er tid for å dø...
leder han mannen til det rette stedet.
Paul.
Pilotene fra den savnede fraktevingen skal overleveres meg personlig.
Noen skal betale for slikt sløseri med liv.
Dette er en annen slags mann.
Han risikerte sitt og sin sønns liv for å redde menn istedenfor krydder.
En slik leder kunne få en fanatisk lojalitet.
Dette er din arv, sønn.
Universets største rikdom og kampen for å forsvare den.
De gamle pleide å si at ofte var fare og anledning...
to sider av samme sak.
Dette er ikke en av Yuehs akademiske oppgaver, Paul.
På Caladan hersket vi via luften og havet.
Her trenger vi ørkenmakt.
Ørkenmakt.
Husk det.
Mahdi, Mahdi.
Leto blir stadig mer populær for hver uke som går.
Han har ødelagt korrupsjonssystemet vårt.
Han har opprettholdt krydderkvoten, trass i sabotasjene våre.
Selv den økologkjøteren Kynes sender keiseren positive rapporter.
Og hva slutter du av alt dette, nevø?
Jo lengre vi venter, dess verre blir det å drive ham ut.
Piter, prøv igjen, ok?
Letos vedvarende suksess går de andre klanene på nervene, Rabban.
Vi hører tisking og hvisking som lett kunne gi grobunn...
til adskillig misunnelse.
Fankens misunnelse!
Vi har en forræder blant dem.
Jeg sier at vi slår til nå!
Med din godkjenning, onkel.
Denne slaven er litt av et eksemplar, ikke sant, Rabban?
Kanskje Feyd ikke bør være fullt så nonchalant i dag.
Nei.
Kanskje min kjære bror til og med må svette litt i dag.
Det du ikke forstår...
er at jeg vil at Leto blir populær.
Jeg vil at han skal føle seg trygg.
Jeg vil at han skal føle seg sikker.
Sikkerhet avler distraksjon.
Og det er da man er mest sårbar.
Slik en vakker gutt.
Vi vet lite om sandmarkene som bebor Arrakis' ørkenområder.
Vi vet at markene tiltrekkes...
av vibrasjonen og støyen fra gruvedriften.
Men ingen sikre bevis knytter ørkenmarkene til krydderproduksjonen.
Den trenger en ny duggsamler.
Duggsamler?
Kromoplast.
Nedkjøles raskt om natten.
Varmes opp av dagslyset om morgenen.
Overflaten kondenserer fuktighet fra luften...
som sildrer ned for å holde plantene i live.
-En enkel skjønnhet. -En meningsløs skjønnhet.
På et så gudsforlatt sted.
Vi må følge minimaliseringens lov.
Om vi ikke lærer å leve med det, vil forholdene aldri forandre seg.
Mener du at forholdene her kunne forandre seg?
Til gunstigere forhold?
Forandre planetens økologi?
Det kommer an på.
På hva da?
På hvem ørkenens vokter er.
En vakker dag kommer kanskje personen som vil forstå...
som vil se fremtiden og vite hva den kan bli.
Den som vil forandre Arrakis:
Mahdien.
Du ba meg undersøke angående de ropene forleden dag.
Ordene de ropte ut mot romskipet ditt.
""Mahdi"", eller noe sånt.
Det betyr ""messias"".
De har en legende her, en profeti...
om at en leder skal komme til dem fra utkantverden.
En gutt. Den eneste sønn av en Bene Gesserit.
For å føre dem mot den sanne frihet.
Messias?
Paul?
Dette er enkle mennesker, milord.
De overlever på håp.
Fortell om vannet i ditt hjemland, Muad'dib.
Unnskyld, milord.
Mapes sa ikke at du var her inne.
Nei, vent.
Det er greit.
Jeg var trøtt.
Jeg sovnet.
Du kan bare fortsette arbeidet.
Si meg...
bruker kokkene mye krydder i maten vår?
Krydderet er overalt på Arrakis.
Overalt.
Ikke rør deg.
Gjør nøyaktig som jeg sier.
Det er en jaktsøker.
De dreper deg...
momentant, om du beveger deg.
Hør på meg.
Operatøren, hvor han måtte være...
kan bare sikte på bevegelse.
Stå fullstendig i ro.
Ikke gi deg.
Frykt er sinnsdreperen.
Du er heldig som er i live.
Var jeg målet?
Den bare sikter på bevegelse.
Du kunne ha latt den gå og reddet deg selv.
Det er en forræder blant dere.
Noen som står deg nær.
Veldig nær.
Jeg vil ha ham levende!
Hei, du!
De prøvde å ta min sønns liv!
Ser innfødt ut.
-Ingenting kan identifisere ham. -Harkonnen, så klart.
-Og jobber ikke alene... -Stopp, begge to!
Brenn ham.
Alt bortsett fra hendene.
Legg litt krydder i hver av dem...
og send dem til baronen på Giedi Prime.
Han tok nesten min sønns liv.
Ut med dere, alle sammen!
Din simple dust!
Jeg ville jo at Atreides-drittsekkene skulle føle seg trygge.
Men du kunne ikke vente. Du måtte gjøre det på din måte.
Når har initiativet ditt fått dem på defensiven.
Hva nå, Piter?
Å framskynde timeplanen ville nok være det beste nå.
Nok et strålende tegn på innsikt!
Hvorfor er jeg velsignet med sånne fantastiske rådgivere?
Vi har naturligvis et lite troppetransport-problem.
Våre forhandlinger med Romlauget er ikke avsluttet ennå.
Pokker ta lauget og navigatørene deres.
Selv keiseren kan ikke forflytte seg uten Romlaugets velsignelse.
Hva foreslår du da, min underfundige Mentat?
Tilby en større andel av krydderprofitten...
utbetalt på forskudd fra Rabbans egne reserver...
Er du helt fra vettet, din...
Fortsett, Piter.
Vi må prøve å snu dette tilbakeslaget til vår fordel.
Kanskje inkompetansen din kommer til nytte tross alt...
og framskynder dagen da Atreides-klanen falt.
Du er trøtt, far.
Ja, jeg er trøtt.
De store klanenes forfall har slitt meg ut.
Vår klan har ikke forfalt.
Har den ikke?
Drapsmannen din kom ikke hit uten hjelp.
Hvem mistenker du?
Jeg kan bare mistenke.
Ikke bevise...
og det er mistanker nok i massevis.
Ikke Gurney.
Han visste at drapsmannen din ville være mer verdifull i live.
Gurney er impulsiv. Han er ikke så utspekulert.
Eller Yuehs intelligens.
Ikke Yueh, vel?
Hans Suk-tilstand ville først ha gjort ham gal.
La aldri følelser overskye dømmekraften din, sønn.
Noen er det.
Før eller senere må du konfrontere hvem det nå er.
Så det er sånn det fungerer.
De sår frø av mistro...
og får oss til å frykte hverandre.
Lær denne leksen godt, sønn.
Vil du herske over Arrakis, må du bekjempe frykt med frykt.
Frykt og makt.
Det er stikkordet vårt.
Mannen i sølv er destillasjonsdrakt-produsent i Carthag.
Et dårligere produkt enn Fremens.
Kvinnen med steinansiktet driver eskortetjeneste i Arsunt.
Visstnok et imponerende klientell.
Ved peisen, Lingar Bewt, vannhandler fra polarregionen.
Mannen til høyre...
En Romlaug-representant. Hvordan kunne jeg overse ham?
Mannen med Thufir er Esmar Tuek, en svært suksessfull smugler.
Han har raske skip, skulle vi trenge dem.
Milady, milord...
jeg ble beæret over invitasjonen.
Du er alltid velkommen her, dr. Kynes.
Vi fant den savnede fraktevingen, kapret av Harkonnens agenter...
som prøvde å selge den i en smuglerleir.
De er døde nå.
Vi står i gjeld til deg, sir.
Milady vil sørge for at du har alt du trenger.
Det blir min glede.
Og min ære.
Jeg hører at en mark har tatt nok en høstemaskin fra dem.
Fortsetter det sånn, vil de ikke ha penger til å kjøpe vann for.
Mine damer og herrer, prinsesse lrulan Corrino.
Deres Høyhet, Deres besøk er en høyst kjærkommen glede.
Min far oversender Dem sin respekt og hengivenhet, min hertug.
Keiseren ønsker å bekjentgjøre for alle sin tiltro til Atreides-klanen.
Hun har keiserens Sardaukar-drapsmenn med som sine livvakter.
Vannskikkene her er så fascinerende...
eller hva, Deres Høyhet?
Da jeg kom ble badehåndklet mitt fjernet i all hast nesten før jeg var tørr.
For å spare på det som vris ut, formoder jeg.
Det er en riktig formodning.
Ingenting er fascinerende ved dette stedet.
Var det ikke for krydderet, ville ingen gidde å bry seg.
Heldigvis for en vannhandler som deg.
Jeg liker å se fuglenes flukt her på Arrakis.
Mange overlever uten vann i det hele tatt.
Åtseletere, bloddrikkere.
En merkelig tilpasning, eller hva?
Er de kannibaler?
Jeg sa de drikker blod, men ikke nødvendigvis fra sine egne.
Hvorfor ikke?
Den skarpeste konkurransen kommer fra sine egne.
De spiser av samme bolle.
Det sies at Fremen-folket drikker blodet fra sine døde.
Stemmer det, dr. Kynes?
Ikke blodet, sir.
Alt vannet.
En nødvendighet når man bor i ørkenen.
Menneskekroppen inneholder 70 prosent vann.
En død mann trenger det jo ikke mer.
Her er det i hvert fall ekte munterhet.
Forsiktig, gutt.
Det krydderølet kan gå til hodet på deg før du vet ordet av det.
Spill, Gurney.
La oss i det minste få litt fred og ro.
Når sønnen av min avholdte hertug befaler meg å slappe av...
da akter jeg ved Gud å gjøre det.
Føler du virkelig det, Gurney-mann...
for min far?
""Avholdt""?
Vesle guttevalp.
Hadde jeg ikke visste bedre, ville jeg ta det som en beskyldning.
Det var bare et spørsmål.
Din far reddet meg fra Harkonnens slavehull.
Han tok meg inn i sitt hus og gjorde meg til sin krigsherre.
Den mann eller kvinne...
som legger hånd på ham...
skal få den kuttet av meg, som en forsmak på sin død.
Jeg skammer meg over å ha tvilt på deg, Gurney-mann.
Det holder, gutt.
Mine damer og herrer, i videste forstand, naturligvis.
Jeg, baron Harkonnen...
har besluttet at vår ærverdige klans mektige segl...
den forvirrede og stygge Chimera, gåsegribben...
ikke lenger fullverdig representerer våre ambisjoners apetitt.
Derfor og heretter, sluttelig og så videre, ergo og et cetera...
skal vårt rikelige og kongelige jeg...
fra denne dag, gjennom hele universet...
ikke lenger være kjent som Harkonnen-klanen.
Vi skal være...
Svine-klanen.
Jeg innser hvorfor de sier at din ferdighet med kniv...
bare overgås av din ferdighet med lutt, Gurney Halleck.
Er det en Atreides-skikk å forlate en æresgjest...
uten engang å komme med en dårlig unnskyldning?
Tilgi meg, Deres Høyhet.
Forsiktig.
Krydderøl kan gå til hodet på deg før du vet ordet av det.
Jeg har merket det.
Ventet du kanskje på noen yndigere?
"Raffinert" var ordet jeg tenkte på, faktisk.
Det er et gammelt ordspråk jeg har lært å leve etter:
"Du skal ikke skue hunden på hårene."
Vi er ikke så forskjellige, Paul Atreides.
Du vet ikke hva du snakker om.
Jeg har hørt alt om den humørsyke Paul...
den dystre Paul, den sinte og ulykkelige Paul...
som har blitt forvist til Arrakis hvor, stakkars gutt...
han en dag vil arve ansvaret for universets største skatt.
Og en endeløs kamp for å forsvare den.
Vi lider begge av vår fødselsretts ensomhet.
Bare at i morgen vender du tilbake til ditt bekvemme palass på Kaitain.
Til fangenskap i dets perfekte hager og ensomme værelser.
Til dine tjenere og følge.
Med deres slaviske smiger og forsiktige konversasjon.
Som en keisers arving.
Som forbanner min mor for at hun fødte døtre istedenfor sønner.
Du holder meg for narr.
Nei.
Jeg prøver å interessere deg.
Skal du danse med meg eller bare stå der og se forvirret ut?
Jeg ønsket ikke å komme hit.
Å være en dekorasjon i min fars diplomati...
er neppe hva jeg anser som fornøyelse.
Men du viste deg å være mer komplisert enn ditt rykte.
Og jeg liker det kompliserte.
Vi har lett etter deg, Deres Høyhet.
Dere har funnet meg.
-Har du kommet til skade? -Rolig, kaptein.
Prinsessen har vært under min beskyttelse.
Å, gi deg!
-Stans, Gurney. -Tre tilbake, kaptein.
-Gurney. -Tre tilbake, sa jeg!
Det er sent, Deres Høyhet. Romskipet venter.
Jeg er ikke klar til å dra.
Din far ga meg strenge ordrer.
Ser du?
Kanskje vi burde være de voksne her.
Sette et eksempel for våre hissige venner.
Du er mer interessant enn du gir uttrykk for, Paul Atreides.
Jeg håper dette ikke blir vårt siste møte.
Min far vil uten tvil belønne deg for slik blind lydighet, kaptein.
Muad'dib.
Far?
Duncan?
Tilgi min brå ankomst, milord.
Men jeg har tatt noen av Harkonnens infiltratører.
Fremen-folket fant dem i en grotte i skjold-fjellene.
En av Fremen-folket, Turok, ble hardt skadet.
-Jeg fikk ham hit for behandling... -Men han døde.
Dette er Stilgar...
lederen av Turoks stamme.
l ørkenen har vi hørt mye om Leto Atreides.
Jeg håper det du har hørt vil bli begynnelsen...
på et vennskap mellom oss.
Mitt folk har lenge lidt under styre av folk som deg.
Nei, ikke som meg, eller noen av min familie.
Alt det ble forandret da Atreides-klanen kom til Arrakis.
Duncan?
Paul.
Stilgar, dette er min sønn, Paul Atreides.
Ja.
Vi har hørt om ham også.
Fremen-folket ville jeg skulle bli hos dem.
Han kjemper godt.
Og han har gjort sitt beste for vår venn.
Det beroliger oss.
Gjensidig allianse, med deg og med stammen.
Det finnes en presedens.
Liet tjener to herrer.
La det bli kjent blant ditt folk, Stilgar, at hertug Leto Atreides...
gjør ære på oppofrelsen din kriger har gjort for vår skyld.
Jeg ønsker ikke annet enn fred mellom oss.
Vi takker deg for gaven, ditt kroppsvann, Stilgar...
og tar imot den i samme ånd som den ble gitt.
Duncan Idaho...
ditt vann tilhører nå oss.
Liket av vår venn, Turok, blir hos din hertug.
Hans vann tilhører nå Atreides.
Det er båndet mellom oss.
Mapes? Mapes!
Hvem gjorde dette? Hvem?
Forræderen.
Hvem?
Vakten er død.
Skjold.
Skjoldene.
Gurney!
Yueh?
Gud tilgi meg.
Jeg har ikke noe valg.
Hvorfor?
Fordi jeg må redde min hustru.
Vi har ikke mye tid igjen.
Harkonnen kommer snart til palasset.
Jeg gir deg den siste hevn, milord...
for dette fryktelige jeg har gjort mot deg og din familie.
Du vil få din hevn, det lover jeg.
Bare husk tannen.
Tannen.
Når du står ansikt til ansikt med baronen...
så husk tannen.
En keiserens Sardaukar.
Hertugen! Hvor er hertugen?
Ikke i forlegningen, sir. Vi finner ikke den unge herren heller.
Kjøtere!
Ingen fanger.
Så snart det er ro og orden i byen, Piter...
forflytt alle Sardaukar-troppene til vår fregatt.
Intet spor av keiserens involvering må bli funnet her.
Piter.
Synd hun må være kneblet.
Hun har en slik vidunderlig munn.
En vakker munn med en skorpions stikk.
Vi vet alt om din Bene Gesserit-trollskap, min kjære.
Kanskje jeg skulle kutte stemmebåndet ditt...
og så kan Piter få ha det moro med deg.
Men kanskje ikke.
Intet blod på mine hender.
Jeg aner ikke hva som har skjedd med deg.
Så når jeg møter keiserens...
rynkete gamle heks av en sannsigerske...
kan jeg bare si: "Jeg vet ikke."
Sett kurs for ørkenen.
La markene gjøre rent bord.
Likene må aldri bli funnet.
Han ser tilstrekkelig paralysert ut.
Min halvdel av avtalen, baron.
Jeg lovte deg hertugen. Der er han.
Et betagende syn, doktor.
Nå er det tid for din halvdel.
Tro det eller ikke, jeg er mann for mine ord.
Hvor er hun?
Du lovte vi skulle gjenforenes.
Du skulle sette henne fri om jeg gjorde som du ba.
Vel, jeg har gjort det.
Så hvor er hun?
Din hustru er fri, min gode doktor.
Fullstendig fri.
Fri fra sin jordiske eksistens.
Fri fra sin kropps fengsel.
Jeg har befridd henne.
Jeg lovte at dere skulle gjenforenes, og er mann for mine ord.
Som du forstår.
Du tror du har beseiret meg.
Stol aldri på en forræder.
Selv ikke en du skaper selv.
Noble hertug, nyter du forestillingen? Jeg håper det.
Jeg holdt deg i live, så du kunne bevitne hvert øyeblikk av forræderiet.
Hva?
Paul.
Å, gutten.
Jeg vet ikke, jeg etterlot ham i ørkenen, sammen med din vakre kvinne.
Mine menn etterlot dem der, så de kunne utforske sandens skjønnhet.
Kanskje de ser noen marker.
Vi kunne ikke ødsle alt det adelige blodet på våre hender, hva?
Keiseren insisterte på det.
Ja...
din avholdte keiser.
Bli aldri mer populær enn sjefen.
Så sant du ikke planlegger å få ham sparket.
Sa jeg det? Så uklokt av meg.
Jeg tilbringer visst for mye tid med min dustete nevø, Rabban.
Du sier vel ingenting, kjære deg?
Kanskje vi skulle få det overstått.
Overstått?
Dette er en hevn, Piter!
Vendetta!
Og jeg skal nyte hvert minutt av den.
Min familie har hatet Atreides-klanen i generasjoner.
De har vært sandkornet i øynene våre, stanken under måltidene...
disse arrogante Atreides-folka, som alltid står i veien for oss.
Jeg vil at Leto verdsetter skjønnheten...
i det jeg har gjort mot ham.
Jeg vil han skal vite at jeg, baron Vladimir Harkonnen...
er instrumentet bak hans families bortgang...
Atreides-klanens utryddelse...
og Harkonnen-klanens herredømme.
Tannen.
Hva sa han?
Tann.
Hva sa han, Piter?
Tannen.
Nei!
Trenger du mer bevis på hva himmelens valg er?
Atreides er død, Harkonnen lever!
Han er død.
Far er død.
-Hva gjør du? -Vi overlever ikke lenge i åpent lende.
Vi må finne ly.
Men Harkonnen patruljerer.
Marker.
Den sjansen må vi ta.
En av våre?
Den sjansen må vi ikke ta.
Det kunne være Harkonnen som vil fullføre jobben.
Fort! Harkonnens patruljeskip er i området og nærmer seg raskt!
Spenn dere fast.
-Hva for et sted er dette? -En liten Fremen-samleplass.
Det er storm i anmarsj. Vi kan bli her til den er over.
Liet, vi må snakke.
Bli her.
Hvordan fant du oss?
Dr. Yueh sendte en budbringer.
Han sa dere var ført til ørkensteppen, sør for fjellvernet.
Milord...
jeg skulle gi deg denne.
Harkonnens patruljer er i området.
-De har sporet opp topteren vår. -De kaller deg Liet.
Du er ham, ikke sant?
Han som aldri blir sett, som kanskje ikke engang eksisterer.
Deres leder.
""Veiviser"", ikke ""leder"".
Deres veiviser?
Inntil Mahdi kommer.
Harkonnen-toptere nærmer seg.
Milord.
-Blir du med oss? -Nei.
-De dreper deg. -Meg?
Jeg er dr. Kynes.
Jeg jobber for keiseren, husker du vel?
Jeg sier jeg var ditt gissel.
Milord, jeg ber deg.
Jeg må bli hos Fremen, slik jeg lovte din far.
Hold dere fast!
Vi klarer ikke å riste dem av.
Paul, stormen! Vi kan ikke fly inn i den.
Vi har ikke noe valg.
Ingenting overlever de stormene.
Om de ikke vil dø, følger de ikke etter oss inn i den.
Jeg må ikke frykte.
Frykt er sinnsdreperen.
Jeg må trosse min frykt og la den gå gjennom meg.
Og når frykten er borte, er alt borte.
Bare jeg vil være igjen.
Legenden forteller at den natten Atreides-klanen tapte Arrakis...
eksploderte en stjerne i himmelrommet over deres hjemland på Caladan.
Nei!
Nok en vond drøm, onkel?
Nei, bare fordøyelsesbesvær, maten her er elendig.
Jeg kan ikke komme fort nok vekk herfra.
Hva gjør du her, gutt?
De er døde, onkel.
Bene Gesserit-heksa og sønnen hennes er begge døde.
Vi oppdaget en Fremen-samleplass nær der topteren vår krasjet.
De hadde blitt reddet av den Atreides-sniken, Duncan ldaho.
Økologen, Kynes, var med dem.
Keiserens mann.
Vi drepte ldaho og fanget Kynes.
Heksa og sønnen hennes ble sist sett da de fløy inn i en sandstorm.
-Har du sett likene? -De er garantert døde.
Har du sett likene?
Ingenting overlever de stormene.
Vindene var på over 800 km i timen.
Ingenting overlever.
Hvor lenge har jeg sovet?
Ikke lenge.
Stormen passerte for litt siden.
Det var Yueh.
Han var den som forrådte oss.
De hadde hans kone.
Du burde ta den på deg, Paul.
Du er hertugen nå.
Vi må vekk herifra.
Jeg fant noen forsyninger stuet i bagasjerommet ved dekket.
Kompass, beskyttelsesbriller, destillasjonsdrakter.
-Men hvor går vi? -For å finne Fremen-folket.
Fremen-folket?
Vi vil trenge dem...
for å vinne tilbake Arrakis.
Hvordan vet du retningen?
Sør.
Det er dypt inn i ørkenen.
Det går rykter om samleplasser der.
Det er der vi vil finne Fremen-folket...
eller dø i forsøket på det.
Jeg er ok.
Det er bare stress. Jeg har det bra.
Vær snill, Deres Majestet, kontroller sinnet.
Trodde du jeg ikke ville finne det ut?
Eller trodde du at jeg ville være for enfoldig til å se sannheten?
La oss være alene.
Hva som skjedde på Arrakis var utenfor min kontroll, datter.
En gammel feide mellom to kongelige klaner.
Ikke vær så nedsettende, far! Holder det ikke at du utnyttet meg?
Utnyttet deg?
Du sendte meg til hertugen som symbol på din støtte...
gjorde meg til en budbringer av din respekt...
-mens du gikk bak ryggen hans. -Stille, barn!
Eller var det din idé, Fenring?
Akkurat noe så perverst som din hjerne ville pønske ut.
-Pass munnen din, jente! -Og hva gjør du om jeg ikke adlyder?
Lar du meg dø i ørkenen som den stakkars gutten og hans mor?
Ingen sendte dem dit. De flyktet.
Trass i baronens innsats...
forsikrer han meg om at han gjorde alt for å ikke skade dem.
Du var involvert, far. Jeg vet det.
Du gjorde ingenting for å forhindre det.
Det er nok!
Det kommer en dag, min datter...
da du må forsake din naivitet...
og lære hva det vil si å herske over et imperium.
Og når den dagen kommer, far...
vil du angre på det.
Bare et par kilometer til.
Fort, vi har ikke mye tid på oss.
Sola er snart på sitt høyeste.
Vi kan finne litt skygge her inne.
Om Harkonnen har patruljer så langt ute, blir det ikke lett for dem å finne oss.
Så synd.
Så synd at du ble innblandet i dette.
Jeg er ikke innblandet, baron.
Jeg er keiserens tjener, intet mer, intet mindre.
Så du ledet dem ikke til den Fremen-hulen?
Det var Idahos idé.
Han hadde smidd et vennskap med dem.
Vi vet alt om ldaho og hans innsats på hertugens vegne.
Et idiotisk, desperat trekk.
Og hvor var det simple Fremen-folket da han trengte dem?
Hva vil du si når keiseren spør om hva som skjedde her?
Hva er ditt inntrykk?
Ørkenen er en upartisk bøddel, baron.
Jeg antar at Bene Gesserit-hora...
og avkommet hennes har funnet det ut, ikke sant?
Sørg for at han ikke har tvil når han står ansikt til ansikt...
med dødens søte smil.
Muad'dib.
Fortell om vannet i ditt hjemland, Muad'dib.
På Caladan hersket vi via luften og havet.
Men herpå Arrakis trenger du ørkenmakt.
-Det kaller på deg. -Fortell om vannet.
Fortell om vannet i ditt hjemland, Muad'dib.
Det er snart natt. Vi fortsetter.
Har du fått hvilt deg?
Litt.
-Hvordan føler du deg? -Bedre.
Skal prøve å ikke sinke oss så fælt i dag.
Hvordan er det med min søster?
Jeg har drømmer igjen.
Visjoner.
Selv når jeg er våken.
Jeg har sett henne, mor, inne i deg.
Selv ikke din far visste det.
Hvorfor ikke?
Det var ikke tid nok.
Hva har du gjort mot meg?
-Jeg fødte deg. -En avviker.
-Nei, ingen avviker. -Så hva da?
Dette stedet forandrer meg.
Det er krydderet.
Det er i luften vi puster, i maten som vi spiser.
Jeg kan ikke flykte fra det.
Drikk alt opp.
Det beste stedet å oppbevare vann, er i kroppen din.
Destilleringsdrakten vil gjøre resten.
Hvis vi går via denne sanddynen, når vi fjellene mye fortere.
Er det en god ide?
Det er den mest direkte veien.
Har du det bra?
Ja.
Vent litt.
Det skulle ikke ha skjedd.
Jeg var uforsiktig i sanddynene.
Vi har mistet kompasset vårt.
Kan du høre det der?
Det er en orm!
Den må ha hørt sanden renne. Løp! Bare løp!
- Jeg kan ikke se den! - Løp videre!
En dunker?
En eller annen kalte den til seg.
Lukter du det? Kanel duften.
Krydderet.
Overalt...
...når ormen kom.
Det må ha vært mennesker for, at de plantene skulle kunne overleve.
Fremen.
Vi må finne dem.
Ubudne gjester her, beklager at de finner Fremen.
Ikke løp, fremmede. Det finnes ingen vei ut.
Jeg kjenner deg.
Du er Stilgar...
...den Fremen som kom til min far sammen med Duncan Idaho.
Det var en elendig ørkenvandring dere gjorde etter krasjet.
Dere tilkalte en orm.
Holdt dere øye med oss?
- Hele tiden? - Vi så dere ikke.
- Det var heller ikke meningen. - Vi kaster bort tiden her, Stil.
- Dette er gutten Liet ba oss finne. - Hvordan kan du være sikker?
- Skal vi ikke ta vannet deres dra. - Stille, Jamis.
Som dere kan høre, har jeg et problem jeg skal løse.
Mitt folk er forsiktige og påståelige.
Gode kvaliteter i ørkenen.
Bedre noen ganger å miste en sjanse, enn å invitere til en katastrofe.
Deres eneste verdi i øyeblikket er vannet i deres kropper.
Du kjenner loven, Stil.
Ja.
Loven.
Si til dem, at de skal stoppe å jage min sønn.
Si det nå.
La ham være! La gutten være!
Hører dere meg?
Er det sånn du tar imot Liets venner?
Er det?
Som stammens leder...
...tilbyr jeg galdre kvinnen og hennes sønn asyl.
Ingen Fremen noen steder, vil legge hånd på dere mens dere er under min beskyttelse.
Hvor lenge?
Vær ikke en tåpelig, kvinne.
Dere har flyktet fra Harkonnen.
Ikke flykt fra oss og.
Barmhjertige Gud!
Jeg har hørt om galdre opptredener.
Forestil deg hva en mann kunne gjøre med dem.
Vi har uten tvil mye å lære av hverandre.
Du kan komme ned nå, gutt! Din mor har vist hva hun duger til.
Han vil ikke flytte seg uten jeg gir ham lov.
Dissiplin. Bra.
Han er her!
Han er uskadd.
Vi kommer ned.
La meg være.
Du bråkte mye på veien opp.
Han har mye å lære.
- Stilgar. - Kan du reise, Jamis?
Han overrasket meg, det er alt.
- Selvfølgelig kan jeg reise. - Bra.
Nå har vi to med oss, som er utrente.
Lag grupper med beskyttede sider.
Vi må til Cave of Ridges før solen er helt oppe.
Chani, du får ansvaret for ham.
Mitt navn er Paul.
Kun inntil vi gir deg et annet navn.
Følg meg. Gjør nøyaktig som meg..
Der borte er våre hjem...
...Sietch Tabr.
Vi vil være der i morgen.
I morgen?
Det må være hundrevis av kilometer herfra.
Det vil bli en hard tur.
Solen vil snart være oppe.
Patruljer kommer noen ganger ut hit. Vi kan ikke la dem se oss.
Hvis dere gir oss deres drakter, vil vi trekke vannet ut av dem, for dere.
Her er noe mat.
Krydder.
Vi har ikke delikatesser fra byene som dere er vant til.
Det er bra.
Det er henne, er det ikke? Hun som du har sett i drømmene dine ?
Jeg kan se det på måten, du stirrer på henne.
Jeg vet ikke hva det betyr.
Vær forsiktig, Paul.
Vi er et nytt bekjentskap for dem, som de er det for oss.
Vi må være forsiktige med hva vi sier og gjør.
Forutsi fremtiden, og så få den til å bli sånn.
De er et overtroisk folk.
Hvis vi skal overleve, vil det være best, å tilpasse oss deres legender.
Jeg passer på ørkenen. Jeg er et ørkenvesen.
Et ørkenvesen.
Ikke ferdig enda!
Har fremdeles ting å gjøre!
Spredning av Krydder frøene.
Jeg er et ørkenve...
Krydderi sprengning.
Et sted østover.
Det ser ut til å være et stort område.
Vi må sende innsamlere før Harkonnens pirater kommer etter det.
Høster dere inn krydder?
For bestikkelse.
Det er Liets ønske.
Vi betaler dem for å holde vår himmel fri for satelliter...
...så ingen vet hva vi gjør her.
Du vil lære det.
Amtal!
Jeg påberoper meg amtal.
Jamis.
Hva er dette?
Hans måte å være på, med det der skjedde forleden natt.
Det var et uhell.
Han vant over meg fordi det var heksekrefter ved Tuono bassenget.
Amtal! Det er min rett!
Vi kan ikke blande oss inn. Jamis har utfordret ham.
Du er i ferd med å starte noe, som du vil angre.
- Stilgar. - Du må gå til siden.
Hvis du vet hva som er godt for deg, vil du finne en ærefull måte...
...å la dette ligge.
Stille!
Jeg påberoper meg stillhet. Hun prøver å forhekse meg.
Hvis du gjør det igjen, så vet vi det er din heksekunst.
Jeg vil ikke være i stand til å beskytte deg eller gutten lenger.
Kom. Du kan ikke stoppe dette.
En krystallkniv, vårt rituelle våpen.
Bruk det vel.
Måtte ditt blad splintres og knuses.
Jeg vil bade denne kniven i ditt blod.
Først må du finne blodet mitt.
- Overgir du deg? - Overgir?
Der er ingen overgivelse. Det er til døden, gutt!
- Han har aldri vært nødt til å drepe. - Hva?
Da får han lære det.
Avslutt det. Ikke lek med ham.
Han vant over Jamis.
Dette burde ikke skjedd.
Det er vår måte.
Deres måte? Å drepe hverandre.
Intet menneske anerkjenner lederskap uten en utfordring til kamp.
Der er en legende iblant oss...
...om at en stemme fra ytterverdenen vil komme.
Mahdien.
Han vil ha nøkkelen til vår fremtid.
Det sies at en Bene Gesserit vil være hans mor.
En Sayyadina.
Guds venn.
Det er rykter om deg og din sønn.
Fra byen. Liet.
Håper du jeg er denne personen? At Paul er?
Jeg håper...
...og jeg frykter.
Hvis det er sant, vil gutten din en dag komme...
...til å utfordre meg om stammens lederskap.
Huanuien er klar. Tiden er inne.
Slik er våre skikker.
Av vann oppstår alt liv.
Kjøttet tilhører personen...
...men hans vann tilhører stammen.
Jeg var Jamis venn.
Da hawk flyet kom over oss...
...ved Hullet-i-Klippen...
...var det Jamis som trakk meg inn i sikkerhet.
Jeg var Jamis venn.
Han lærte meg...
...at når du dreper...
...er det en pris å betale.
Bila-Kayfa!
Han feller tårer.
Han gir vann til de døde.
Jamis bar 33 liter av stammens vann.
Målt og veid.
Vann vunnet i kamp, overlates til vinneren.
Fordi du har kjempet uten drakten...
...må du gjennvinne det vannet, du mistet under kampen.
Må du beskytte det for stammens skyld, bevare det mot tap...
...vær gavemild med det i nødens stund.
Må du fordele det, i din tid, til gode for stammen.
Vi skal ha navnegiving nå, Stil.
Tiden er inne.
Hva vil du vi skal kalle deg, unge Atreides?
Under hvilket navn ønsker du, at Fremen skal kjenne deg?
Hva er navnet på den lille musen?
Den i ørkenen. Den som hopper.
Muad'dib.
Er det navnet du ønsker?
Ja.
Muad'dib.
Klokt tilpasset ørkenen.
Skjuler seg for solen. Reiser om natten.
Vi kaller ham "Guttenes Lærer".
Muad'dib.
Ja, et godt valg.
Så, fra nå av, vil du bli tiltalt med navnet, Muad'dib.
Vent på tegn fra meg. Og så må dere gjøre nøyaktig som meg.
Deres liv vil avhenge av det.
Der.
Vær klar.
Hva er det?
Den som skal komme. Mahdi.
Det er innsamleren som Stilgar sendte til Krydder sprengningen.
Gi henne tid, Muad'dib.
Liet er død.
- Vi fant hans jordiske rester ved sprengningen. - Doctor Kynes er død?
Harkonnens forræderi.
Hun elsket sin far veldig høyt.
Den har bruk for en ny duggsamler.
Fortell meg om ditt hjemlands vann, Muad'dib.
Det fløt i strømmer.
Store flytende årer av vann.
Fra de snø dekkede fjellene...
...ned til sjøer så store, at du ikke kunne se til den andre siden.
Hav av vann.
Vårt hjem var ved kysten.
Store bølger ville kaste seg mot klippene.
De fikk meg til å falle i søvn.
Min far hadde en drøm, Muad'dib.
En drøm om, at en dag...
...kunne vi forandre dette stedet...
...gjøre det mer likt vårt hjemland.
Vannutskiller.
Mye fuktighet denne morgen.
Min far har fred.
Muad'dib.
Vi har tusenvis av slike depoer.
Kun få av oss, kjenner til dem alle.
Jeg kjenner til dette stedet.
- Ingen utenom-jordisk har sett det før. - Jeg har.
I mine drømmer.
Dette er vannet vi vil bruke, til å endre Arrakis overflate.
Som min far lærte oss...
...vil stemmen fra den ytre verden komme.
Mahdien.
Vi vil skape et paradis på Arrakis.
Og intet menneske skal noensinne mangle vann igjen.
Kom.
Tilkalte du meg, din Høyhet?
-Jeg har et spesielt oppdrag til deg, Farrah. -Jeg er her for å tjene, Milady.
Jeg sender deg til Harkonnen planet, Giedi Prime.
Jeg vil at du skal innynde deg blant fete Barons familie
Hans nevø, Feyd, en narsisistisk type...
...burde være spsielt påvirkelig av din sjarme.
Og hvordan vil du at jeg skal bruke ham?
Jeg vil vite det som skjedde når Duke Leto og hans familie ble drept.
Jeg vil vite hvordan det var planlagt...
...hvem som var innblandet...
...og hvem som er Harkonnens allierte.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg tviler ikke på det.
Som du sa, Stil.
Harkonnens grådighet etter Krydder er det mest pålitelige i hele universet.
- Rekogniseringsteamet har landet. - Terrenggruppen fortsetter til Krydderfeltet.
Andre som hørte det?
Vi behøvede ikke engang å skade thopteren.
Mennene vil fly den ut til våre huler ved Bight.
Det var vår siste forbindelse.
Det var intet mayday, intet bevis av vrakdeler da vi dro ut for å undersøke det.
Det er det tredje thopteret denne måneden!
rydderfeltet viste seg å være falsk.
- Det var sikkert meningen å lure dem ut dit. - Fremen avskum!
Vi fanget dem i går kveld, i en landsby nær ved yttermuren...
...kjent for mange ørken sympatisører.
Nåde, Guvernør.
Vi er flyktninger.
- Vi mangler mat. - Løgner!
Spioner! Det er det dere er!
Fremen avskum, spioner!
Fremen avskum som plyndrer mine Krydder lagre!
- Som ødelegger Kongelig materiell! - Nei. Vi er fattige. Vi har ingen våpen.
Han prøvde å kvitte seg med denne, da vi fanget ham.
Send denne beskjeden til avskummet i ørkenen!
Fortell dem hva dere er vitne til her!
Fortell dem, at dette er hva som venter dem!
Mahdi!
Send den vekk, Feyd, og kom her. Du skal se dette her.
Det siste kjærlighetsbrevet fra din bror.
Mahdil
Ser ut til at han morer seg.
Idiotens appetitt for drap, forbauser meg fremdeles.
Når han en gang blir ferdig, vil det ikke lengre være en befolkning å regjere over.
Opp med humøret, nydelige gutt.
Jeg tillater ham kun å behandle dem brutalt, til du kommer...
...den pene Feyd, for å redde dem fra udyret, Rabban.
De vil være modne for deg, nydelige gutt.
Feyd, frelseren.
Gatene vil igjen lyde av jubelrop.
Du kan enda gi dem din brors hode, som gave, hvis du vil.
Og så vil du klemme, som med håndtaket på en skrustikke...
...så våre skattekamre bugner med profit fra Krydderet.
Intet menneske annerkjenner lederskap...
...uten en utfordring til kamp.
Det er måten.
Kall ham ut!
Hva ser du...
...Muad'dib...
...når du er sånn helt borte?
Hvor drar du?
Til mange steder, Stil.
Mange veier.
Mange valg.
Disse valgene...
...er gode eller dårlige?
Det er noen ganger vanskelig å vite.
Enten er det gode valg eller dårlige valg.
Er du aldri redd, Stil?
For stormer?
Fremtidens stormer.
Fremtiden, Muad'dib, er der bare.
De er som spøkelser! Over alt!
Må evakueres omgående! De fortsetter bare å komme!
Vi må evakuere omgående!
Vi er klar, Muad'dib.
Muad'dib, tiden er inne. Vi må skynde oss.
Han venter, Ærværdige Mor.
- Hvem vet ellers, at han er her? - Ingen.
Han gjorde det klart ved ankomsten, at vi skulle tilkalle deg og ingen andre.
De andre heksene må gå.
Som du ønsker.
Besøket er lite diskret, som det er uventet.
La oss håpe, at vi ikke har vekket Keiserens nyskjerrighet.
Keiserens mistenkelige enheter kan lett kontrolleres ...
...med Hans avhengighet av våre tjenester.
Som De er så flink til å minne på oss om.
Navigatørerne er bekymret.
- Bekymret? - De er forvirret om fremtiden.
Det er et problem ute i horisonten.
Hva slags problem?
De er bekymrede overforhold de ikke kan sjekke...
...en samling av begivenheter...
...et møte for utallige fine beslutninger, hvor bakom går en sti...
...de ikke kan se.
Og hvor er denne sammenhengen?
Planeten Arrakis.
Harkonnens hus kontrollerer Arrakis nå.
Atreides er døde.
Det er ikke bare et spørsmål om krigende Kongelige slekter.
Vi har en fornemmelse at en høyere makt blander seg inn.
Et feiltrinn kunne bli katastrofalt.
Så vi forstår hverandre!
Fullstendig.
Vi vil gjøre alt vi kan.
Jeg synes...
...jeg merket noe.
Keydderet må flyte.
Maktbalansen må opprettholdes.
Sayyadina?
Jeg er våken, Chani.
Har du hørt noe, en kurer?
Nei. Raidene er i Haga bassenget.
De vil ikke kommunisere før de er langt avgårde.
-Tilgi meg, Sayyadina. -Var det noe annet?
Nei.
Det er bare huden din.
Huden min?
Vi har hørt historier om folk fra andre planeter...
...de som kommer fra vannplaneter.
Huden er myk som krem.
-Muad'dibs hud er sånn. -Paul?
Muad'dib er bare en gutt.
Det vil si han har undommens glød.
Ja.
Jeg ber om at han kommer trygt tilbake.
Det gjør vi begge, Chani.
Smuglerene transporterer vår Krydder skatt, til det forbannede Romlauget.
Keiseren får aldri vite noe.
Men bestikkelse er farlig, Stil. Den har det med å vokse seg større.
Den langsomme måten, er den sikreste måten, Muad'dib.
Bestikkelse holder himlen over våre boplasser fri. Bestikkelser kjøper oss tid.
Noet galt, Muad'dib?
Jeg trodde jeg så en jeg kjente.
Jeg kaller dem tilbake. Jeg ber dem om å forsinke smuglerenes avgang.
Nei, Stil.
La dem dra avsted.
Jeg må ha tatt feil.
Gurney.
Min fars tålmodighet er nær ved å være brukt opp.
Disse vanskelighetene på Arrakis viser seg vanskelig å håndtere...
...og vår tid renner ut.
Du skal gjøre deg klar til en reise til Giedi Prime.
Milady?
Baronens nevø feirer sin fødselsdag.
Keiseren bør være representert, ikke sant?
Jeg er i festhumør.
Dessuten er det på tide for meg å spre noe av den naiviteten.
Hun drar ikke!
Jeg kommer ikke til å tillate det sta, gesjeftige barnet løs i Babylon.
Herre Gud, for en katastrofe det ville blitt.
Den eldste datteren til Imperial House "fanget" av slike som Harkonnen...
...og hans forferdelige avkom.
Ja, virkelig en katastrofe.
Men kanskje forføreren kan bli forført.
Jo mer vi vet om Barons planer, jo mer er vi forberedt til sluttspillet.
Våre agenter på Giedi Prime har begrenset tilgang.
Din datter, på den andre siden...
...har vist seg ganske flink på etterretning.
Forsiktig ledet tro jeg hun ville være ganske nyttig...
...igjen.
Dere har hørt stemmene fra deres boplasser.
De sier at Mahdien er kommet.
Men...
...deres stammes rådsmenn er fremdeles forsiktige. De motsetter seg.
Men jeg tilbyr dere fremtiden.
Fremtiden, som Liet så den.
- Hvordan ved du hva Liet så? - Fordi jeg har sett den.
Her.
Og her.
Og når vi engang har befridd Arrakis fra de usle Harkonnen...
...kan vi fullføre hans drøm.
Dette lover jeg.
Arrakis vil bli det paradis, som Liet forutså.
Du kan aldri frigjøre Arrakis med geriljagrupper angrep, gutt
Det ville kreve en fullstendig krig.
Det er derfor jeg ber dere om, hundrevis av deres bedste, unge menn.
Jeg vil trene dem i galdre metoden...
...så de kan komme tilbake til dere, og trene opp enda flere hundre.
Så disse hundre til trene opp hundre fler.
Og så vil mange hundre bli til tusenvis!
Fedaykinen.
En styrke til å utfordre den fryktede Sardaukar.
En styrke som kan skremme, selv Keiseren!
Min far fortalte meg engang...
...at her på Arrakis...
...behøvede man ørkenkrefter for å kunne styre.
Dere er ørkenkreftene...
...og intet kan stoppe dere...
...hvis dere tror.
Så, det er deg.
Galdre Jessica, vår ærverdige Mor Ramallo.
Mapes sa du var pen.
Hun sa også, hun hadde medlidenhet med deg.
Jeg har ikke bruk for noens medlidenhet.
Det får vi alltids se.
Der snakkes mye om deg på boplassene.
Jeg hører folket snakke om Mahdien.
jeg hører dem rope navnet Muad'dib.
Han er en naturlig leder akkurat som sin far.
Mennene beundrer hans mot.
Det vil kreve mer enn mot å overleve det som kommer.
Gutten...
...vet han hva det er som skjer her?
Han har vet om det.
Du har nyttet godt av våre legender.
Vi måtte overleve.
Og det skal dere...
...for en tid.
Men husk dette: den samme legende som beskytter dere...
...kan også tilintetgjøre dere.
- Hvordan har du det? - Bra.
Trøtt noen ganger.
Sunn.
Og vokser hurtig.
Jeg møtte henne de kaller den Ærværdige Mor.
Ja. Hun kom fra den sydlige boplassen.
- Hvorfor? - For å snakke med meg.
Snakke med deg.
Hun er Bene Gesserit.
En av våre missjonærer.
Beleilig.
Stilgar sier du har lært mye.
Han er hardere enn Hawat noensinne har vært.
Chani er glad for å se deg, la jeg merke til.
Hvorfor giftet du deg ikke med ham, mor?
Fordi jeg elsket ham.
Så lenge din far forble ugift...
...kunne noen av de store slekter, fremdeles håpe på en allianse gjennom ekteskap.
Vi viste begge hva det betød.
- Det var ingen illusjoner. - Du ville ha tillatt det?
Jeg ville ha oppmuntret til det.
Politikk.
Ja.
Politikk.
Mens jeg var på hajraen...
...hadde jeg drømmer om denne hagen.
Men den var ikke bare her, den var et annet sted.
Var jeg der?
Ja.
Og der var barn...
...som lekte, meget lykkelige.
En vidunderlig drøm.
Tror du det er mulig å elske noen så mye...
...at du ville være villig til, å gi avkall på vedkommende?
Jeg tror...
...det er tidspunkter hvor det er nødvendig, å dele den du elsker...
...med ting som er større enn dere begge.
Alt er forbundet, den ene ting med den anden.
Den levende og den døde, den livfulle og den livløse.
Et system.
Alle deler virker sammen for helheten.
Merk luften, Muad'dib.
Kanel.
Krydder frømassen er under oss.
Kanskje 30 meter eller mere, men vellagret.
Skaperen har forlatt sitt rede for lenge siden.
Hennes barn har samlet seg for å kunne overleve.
De har vokst. De mister vann nå.
Det vil blandes med dens avfallsprodukter.
Hvis det er nok oppsamlet...
...vil en kjempe skumboble løfte seg opp med en veldig kraft.
En Krydder sprengning.
Den skifter plass med sanden ovenpå.
Solen og varmen vil tørke det ut og...
...snart...
- Krydderet. - Universets skatt.
Ormen...
...er Krydderet.
Så nå vet du det.
Mange av de små frøene vil dø under sprengningen.
Resten vil svømme vekk for, å bli til Shai-Hulud, den Store Orm.
Vi kan fange noen av dem.
Hindre dem i veksten med Livets Vann.
Det er nok nå.
Når religion og politikk kjører i den samme vognen...
...følger virvelvinden etter.
Du er Kwisatz Haderach, gutt.
Den som kan være mange steder på en gang.
Du er virvelvinden.
Det er nesten natt nå, Muad'dib.
Tid til å vende tilbake til boplassen.
Du har drømt.